Znanost i novo doba ili pseudopuljski alkemičari u novodobnom hrvatskom zlatotvorstvu : o knjizi Hrvatski alkemičari tijekom stoljeća Snježane Paušek-Baždar - Kalčić, Miodrag (Array, 2019)
Alkemija (zlatotvorstvo) je bila vrlo rasprostranjen nauk i popularan obrt dobivanja umjetnoga zlata u srednjem i novom vijeku, koja je zbog permanentnoga neuspjeha iz eksperimentalne početne prakse (protokemija) sve više prelazila u mističnost i duhovnost. U knjizi Hrvatski alkemičari tijekom stoljeća Snježane Paušek-Baždar alkemija se interpretira gotovo isključivo s toga nadnaravnoga i nadosjetilnoga gledišta zanemarujući povijest prirodnih znanosti, napose kemiju. Iz korištenih citiranih izvora te sklonosti kršćanskom misticizmu i ezoteriji razvidan je autoričin neznanstveni pristup alkemiji, pristup koji je najprimjereniji prozapadnjačkom sinkretičkom i eklektičkom društvenom pokretu (i ideologiji) improviziranih spajanja najraznovrsnijih nespojivih vjerovanja, orijentacija, kozmičkih učenja i suvremenih znanosti, New Agea (novoga doba) i iz njega nastalih novodobnih pseudoznanosti, u kojima svoj zapaženi prostor ima i novodobna alkemija. U vrlo pohvalno ocijenjenoj (i od javnosti i od hrvatske znanstvene zajednice) i odlično prihvaćenoj knjizi Hrvatski alkemičari tijekom stoljeća prikazano je devet alkemičara: Barbara Celjska, Daniel Kopranin, Pietro Buono, kanonik Ivan, Frederik Grisogono, Giulio Camillo Delminio (Duvnjak), Giovanni Bratti, Ivan Leopold Payer i Ignjat Martinović. Kritičkom, znanstvenom i povijesnom analizom navedenih navodnih hrvatskih alkemičara ustanovljeno je da se ni jednom od njih ne može pripisati epitet „hrvatski alkemičar“: oni ili nisu alkemičari u pravom smislu riječi, ili ne pripadaju hrvatskom etničkom korpusu. Od njih devetero, trojica alkemičara su, prema knjizi, Puljani (Daniel Kopranin, Pietro Buono i Giovanni Bratti), što je povijesna fikcija (samo je Pietro Buono kratko vrijeme boravio u Puli), a po etničkoj pripadnosti zasigurno ne pripadaju hrvatskom korpusu.