Wie verfahren mit einem griechischen Text aus der Rennaissance? : Einige Überlegungen am Beispiel von Oracula Chaldaica (1591) - Zubović, Ninoslav (Array, 2014)
Višestruki su problemi na koje danas nailazimo priređujući izdanje grčkog teksta objavljenoga tiskom u renesansi. Ta se tvrdnja potkrepljuje u ovom radu na primjeru dvojezičnoga grčko-latinskog izdanja tzv. Kaldejskih proroštava: Zoroaster et eius CCCXX oracula Chaldaica, eius opera e tenebris eruta et Latine reddita (Ferrara, 1591). Grčki tekst Proroštava toga renesansnog izdanja priredio je i na latinski preveo hrvatski filozof, Crešanin Frane Petrić (1529-1597). Usporedbom Petrićeva grčkog teksta s mjerodavnim kritičkim izdanjem Kaldejskih proroštava (Des Places, Édouard, Oracles chaldaïques, Paris, 1971.) mogli smo ustanoviti temeljne značajke Petrićeva teksta. Naravno, izvorna nakana da se što vjernije, tj. ad litteram, reproducira grčki izvornik tiskanog izdanja nužno se našla na brojnim kušnjama. Bilo je potrebno “normalizirati” pisanje grčkih naglasaka (u pogledu njihove vrste i položaja), enklizu, ukidanje hijata elizijom, pisanje hakova, bilježenje tzv. iota subscriptum, te pokretljivoga ni u izvorniku. Cilj tih postupaka bio je uskladiti izvornik s pravopisnom praksom kakvu propisuju suvremene gramatike grčkoga jezika, a koju redovito slijede moderna izdanja grčkih tekstova. Najdrastičnija intervencija u izvorniku bila je korigiranje “nemogućih”, tj. gramatički pogrešnih oblika. Takvi su postupci dosljedno evidentirani u bilješkama. Zbog hermeneutičke osjetljivosti samoga zahvata, interpunkcijske smo znakove (i njihov izostanak) vjerno reproducirali, pa i na mjestima gdje oni bjelodano ugrožavaju smisao teksta. Gore navedeni postupci neizbježno su doveli do uspostave novog teksta koji će, naravno, htjeti u najvećoj mjeri očuvati Petrićeva rješenja, ali uz pomno bilježenje odstupanja od modernog kritičkog izdanja. Na nekim teže razumljivim mjestima kao orijentir korisno je poslužio i Petrićev latinski prijevod.