Konflikt roditelja i potomstva po pitanju izbora partnera - Tadinac, Meri (Array, 2014)
Brojna istraživanja u evolucijskoj psihologiji bave se poželjnim i nepoželjnim svojstvima potencijalnih partnera. Međutim, kako ističu Buunk, Park i Dubbs (2008), u njima se ignorira činjenica da izbor partnera nije u potpunosti autonoman, već da na njega utječu i roditelji, pri čemu se mišljenja roditelja i djece o svojstvima poželjnog partnera često razlikuju. Budući da ne postoji idealan partner, pri izboru je uvijek prisutan određeni kompromis. Analizom posljedica koje takvi kompromisi imaju po ukupan reproduktivni uspjeh roditelja, Buunk i sur. (2008) su postavili hipotezu da će roditeljima biti važnija sposobnost partnera za ulaganje i sklonost suradnji, a potomcima indikatori genetske kvalitete. Na osnovi ovih pretpostavki konstruirali su upitnik u kojem se od sudionika traži da za niz osobina, formuliranih tako da opisuju nepoželjnu varijantu osobine, navedu bi li bila neprihvatljivija njima ili njihovim roditeljima. Rezultati su potvrdili osnovnu hipotezu, iako uz određene međukulturalne razlike. Primijenjena metodologija je omogućila utvrđivanje osobina koje su više neprihvatljive roditeljima odnosno djeci, no za osobine kod kojih nije bilo konflikta nije moguće zaključiti je li to zato što su one i roditeljima i djeci podjednako važne ili podjednako nevažne. Usto nije bila specificirana vrsta veze, pa se čini važnim provjeriti osnovne postavke ciljano za dugoročne veze, na koje bi se ovakav konflikt prvenstveno trebao odnositi. Stoga je cilj ovog istraživanja bio provjeriti postavke o ključnim osobinama partnera za dugoročnu vezu oko kojih postoji konflikt roditelja i potomstva te važnost pojedinih osobina za obje ove skupine. Na uzorku od N=1060 sudionika (od toga 682 žene), dobi od 18 do 50 (M=23) godina, primijenjen je prijevod upitnika u kojem se od sudionika tražilo da za svaku negativno definiranu osobinu označe u kojem bi stupnju bila neprihvatljivija njima ili njihovim roditeljima, a usto je od njih zatraženo da za svaku od tih osobina, ovaj put pozitivno formuliranu, označe koliko je važna njima odnosno njihovim roditeljima pri izboru dugoročnog partnera. Rezultati su u skladu s općim postavkama o konfliktu roditelja i potomaka pri izboru partnera: roditelji pridaju više važnosti osobinama koje indiciraju spremnost na roditeljsko ulaganje i suradnju, dok su potomcima važniji indikatori genetske kvalitete. Nadalje, u skladu s Triversovom teorijom (1972) diferencijalnog roditeljskog ulaganja, konflikt je izraženiji kod ženske djece.