Kraj univerzalne filozofije povijesti – od Löwitha do Vattima - Krivak, Marijan (Array, 2014)
Jedna od tema koje se uvijek iznova vraćaju kada se povede rasprava o samoj biti »postmodernog stanja« jest i »kraj filozofije povijesti«. Točnije, radi se o »kraju univerzalne filozofije povijesti«. Nadalje, priča se i o krizi u ideji same povijesti, kao takove. Uopće, tema povijesti jest – kao uostalom i »ideja kraja/krajeva« – nešto što nosi markaciju »postmodernog stanja«, ili, pak, transparentnog društva (Vattimo). Ima li danas smisla govoriti o jednoj »filozofiji povijesti«? Barem u smislu kakvom ju je definirao Hegel u istoimenom spisu? Kakva je budućnost tzv. »povijesnog mišljenja«? Treba li nam, uopće, filozofija povijesti? Cui bono? Profesor Šarčević u svojim djelima često tematizirao Löwitha i Vattima. U svojim diskursima o njima pronalazio je mnoge dodirne točke. Svojom kritikom agresivnog »filozofskog historicizma« i sekularizirane filozofske eshatologije, Löwith se, prema Šarčeviću, približio postmoderni. U svojem predgovoru za nikad ovdje objavljeno Transparentno društvo, sarajevski nam filozof ocrtava moguće emancipacijske potencijale postmoderne filozofije što ju nam kroz »slabo mišljenje« podastire Vattimo.