Korpusna analiza arhaizama u romanu Čudnovate zgode šegrta Hlapića - Cvikić, Lidija (Array, 2013)
Roman Čudnovate zgode šegrta Hlapića, osim posebnoga mjesta u povijesti hrvatske književnosti, ima i posebno mjesto u školskoj lektiri. Naime, prvi hrvatski dječji roman jedno je od prvih opsežnijih djela obavezne lektire s kojim se u susreću učenici osnovnoškolske dobi, ujedno i najstariji tekst koji učenici nižih razreda čitaju u izvorniku. Premda kod učenika dobro prihvaćen, rezultati istraživanja čitalačke pismenosti pokazuju odstupanja u čitanju ovoga teksta, od kojih većina nastaje na leksičkoj razini, što se objašnjava jezičnom arhaičnošću (Polak i Aladrović Slovaček, 2012). Cilj je ovoga rada istražiti arhaičnost jezika romana na leksičkoj i morfološkoj razini s pomoću suvremenih računalnolingvističkih alata. Korpusnom analizom teksta romana (izdanje 1913.) izradit će se frekvencijski rječnik romana te će se odrediti odnos poznatih i nepoznatih leksema (suvremenih i onih koje ne nalazimo u suvremenim korpusima). Osim ukupnoga broja leksičkih arhaizama, odredit će se i njihova zastupljenost u tekstu (broj pojavnica te broj različnica). Kvalitativno i kvantitativno će se istražiti i pojavnost morfološki zastarjelijih oblika imenica i glagola, kao najčešćih vrsta riječi. Na temelju rezultata istraživanja, kao i spoznaja o utjecaju leksika i morfologije na razumijevanje teksta (Harrison 2004, Sealey i Thompson 2006), iznijet će se pretpostavke o razlozima učeničkih odstupanja u čitanju Čudnovatih zgoda te postaviti okviri i smjernice za buduća istraživanja.