Antonomazija u pripovjednome opusu Ive Andrića - Nikolić, Davor, kroatist (2011)
Terminom antonomazije antičke su retorike označavale zamjenu vlastitoga imena apelativom, epitetom ili perifrazom. Novovjekovne retorike istim terminom imenuju i obrnutu pojavu, koja se, za razliku od tzv. prave ili antičke, naziva vosijanskom antonomazijom, prema nizozemskom retoričaru Gerardusu Johannisu Vossiusu. Antonomazija je figura kulturnog pamćenja jer prenosi i čuva imena mitoloških, povijesnih, biblijskih i književnih osoba ili mjesta (vlastitih imena općenito). U književnim je djelima ovaj trop češći nego u govorništvu, a unutar pojedinog pripovjednog opusa on može predstavljati istaknutu stilogenu značajku. Ovaj rad pokušava, na primjerima antonomazija iz pripovijetki i romana Ive Andrića, opisati određena poetička načela „našeg književnog nobelovca”.
Projekt MZOS
HRV