Utjecaj disleksije na uspjeh u nastavnim predmetima hrvatskom i matematici - Lakuš, Maja (Array, 2010)
Disleksija je jedna od nekoliko specifičnih smetnji u učenju, vezana uz čitanje i pisanje. Pojavljuje se kao sindrom ili skup različitih poteškoća u usvajanju i korištenju jezika koje se javljaju u različitim oblicima i stupnjevima, a očituje se u različitim teškoćama u različitim oblicima upotrebe jezika, često uključujući uz probleme čitanja i ozbiljne probleme u stjecanju vještine pisanja, razumijevanju uputa i zadataka postavljenih riječima. Do tih problema najvjerojatnije dolazi zbog poremećaja jezičnoga procesiranja, prije svega na razini fonološke diskriminacije. U mnogim primjerima djeca s disleksijom imaju dobre matematičke sposobnosti i dobar potencijal za razumijevanje matematičkih koncepata, no zbog nedostatne razvijenosti određenih mentalnih funkcija dolazi do poremećaja u procesima razumijevanja i pamćenja numeričkih simbola iskazanih riječima. Kako matematički zadaci podrazumijevaju razumijevanje uputa i zadataka postavljenih riječima, pretpostavlja se da će disleksija imati utjecaj i na uspjeh učenika u matematici, kako zbog slabog poznavanja matematičkog rječnika, tako i zbog manje učestalosti riječi koje se pojavljuju kao matematički termini (Poshokova, 2009 ; Paul i sur. 2006). U ovom se radu prikazuju rezultati istraživanja provedenog na 22 ispitanika ciljane i 22 ispitanika kontrolne skupine kako bi se utvrdili problemi u usvajanju gradiva iz hrvatskog jezika i matematike kod djece s disleksijom, te da bi se usporedbom njihova uspjeha u testovima znanja iz ovih dvaju nastavnih predmeta s rezultatima kontrolne skupine provjerilo postoji li (i u čemu je) razlika u uspješnosti rješavanja zadataka unutar ciljane skupine s obzirom na spol. U svrhu provedbe ovoga istraživanja sastavljeni su ispitni materijali u skladu s nastavnim programom i gradivom za hrvatski jezik i matematiku u 3. razredu osnovne škole - zadaci iz hrvatskog obuhvaćaju opće i vlastite imenice, glagole, pridjeve, umanjenice i uvećanice, a u zadacima iz matematike provjeravaju se računske operacije zbrajanja, množenja, oduzimanja i dijeljenja te zapisa broja riječima (a ne znamenkama). Dobiveni rezultati pokazali su statistički značajne razlike: ciljana skupina – učenici s disleksijom, postigla je u oba ispitna materijala vidno lošije rezultate nego kontrolna, a pritom su rezultati iz matematike bili lošiji nego iz hrvatskog. Dokazana je i značajna razlika rezultata unutar ciljane skupine s obzirom na vrstu nastavnog gradiva i na spol ispitanika - dječaci su postigli lošije rezultate u ispitnom materijalu za hrvatski jezik, a djevojčice su bile nešto lošije u ispitnom materijalu iz matematike. U ciljanoj skupini najbolje su riješeni zadaci s glagolima i zadaci oduzimanja, a najlošije zadaci s imenicama jednine i zadaci zbrajanja ; a u kontrolnoj najbolje zadaci imenica množine i zapisa broja riječima, a najlošije zadaci imenica jednine i zadaci dijeljenja. Dobiveni rezultati i spoznaje pokazuju kako disleksija utječe na uspjeh učenika u hrvatskom jeziku i matematici te da djeca s disleksijom imaju problema u rješavanju matematičkih zadataka zbog problema sa specifičnim terminima i razumijevanjem uputa i zadataka postavljenih riječima, tj. s jezičnim procesiranjem.