Hrvatski izgovorni identitet i fonetska korekcija hrvatskog kao drugog i stranog - Banković-Mandić, Ivančica (Array, 2010)
U posljednje je vrijeme objavljeno nekoliko znanstvenih radova o potrebi (re)definiranja hrvatskog izgovornog identiteta. Rječnici, gramatike i savjetnici propisuju izgovornu normu, a znanstvenici objavljuju radove o (preko)brojnim odstupanjima. Puno je dvojbi pred profesorima i fonetičarima koji se bave izgovorom hrvatskog kao prvog jezika. Logično, dvojbe su brojne i u korekciji hrvatskog kao drugog: treba li tolerirati neutralizaciju razlika između nadzubnonepčanih i srednjonepčanih afrikata, tronaglasnost i mogućnost silaznih naglasaka na svim slogovima u riječi te neprovođenje asimilacija itd.. U korekciji hrvatskog kao drugog i stranog nužno je odrediti strategiju – u kojem segmentu i koliko se treba usmjeriti prema klasičnom izgovoru, a kad prema prihvaćenom izgovoru, što nije jednostavno. Pokazat će se kako držati ravnotežu između „novog“ i klasičnog izgovora te čemu treba težiti kod korekcije izgovora u četirima nastavnim cjelinama: rečeničnoj prozodiji, izgovoru glasova, asimilacijama i prozodiji riječi.