Primjer jezičnog parazitizma: jedan čakavski prijevod iz XVII. stoljeća - Malinar, Smiljka (2009)
Prozni prijevod Marinova epilija “La strage degli innocenti”, naslovljen “Ubijen’je nemile pravedne dičice”, nastao1640. godine u Trogiru, pisan u proznom obliku, promatra se kao svjedočanstvo onodobnoga stanja hrvatskoga jezika i funkcionalnih mogućnosti toga jezika na primarnoj, referencijalnoj razini. Prevoditelj Marina, Dominik Laurić, našao se suočen s izričajnim zahtjevima s kojima se dotadašnja hrvatska proza nije susretala, kao ni hrvatsko pjesništvo, te za koje mu je dotadasnja pisana tradicija na hrvatskom jeziku pružala slabo uporište. Prevoditelj većinom vjerno slijedi izvornik i na sintaktičkom i na leksičkom planu. Stanovit broj talijanizama nije, međutim, neposredno potaknut predloškom, nego je riječ o integriranim posuđenicama, oblicima, koji u to vrijeme već pripadaju autohtonom fondu hrvatskoga jezika. Povremeno prevoditelj rabi i izvorne hrvatske sintaktičke oblike (primjerice, sinteticki oblik genitiva i namjernu rečenicu uvedenu s “radi”) i korespondira izvorniku analognim tipom leksema.