Nacionalizacija konfesije, konfesionalizacija nacije (odnos nacionalnog i konfesionalnog identiteta u današnjoj Bosni i Hercegovini) - Majić, Ivan, kroatist (2008)
U razdoblju prije rata iz devedesetih godina, Bosna i Hercegovina je kao prostor na kojemu već stoljećima egzistiraju pripadnici različitih nacija, konfesija, kultura, bila shvaćana kao simbol interkulturalnosti, suživota, tolerancije i dijaloga. Ratnim promjenama, osim demografske strukture, naglašeno je i načelo identifikacije, koje se sve češće i jače zasniva na poistovjećivanju nacionalnog i konfesionalnog (vjerskog) identiteta. Pri tome se vjerska pripadnost nerijetko očituje ne kroz pohađanje duhovno-vjerskih obreda, već kroz deklarativno izjašnjavanje koje predstavlja identifikacijski iskaz. Homogenizacija se pak vrši uvijek kao re-akcija na strah od nestanka « svog identiteta» . Strah, ratom pojačan, uzrokovao je sadašnje stanje upravo naglašavanja razlike. Tako se prostor četiriju interkulturnih južnoslavenskih zajednica Slavia latina, Slavia orthodoxa, Slavia islama, Slavia iudaica (Z. Kovač) u bosanskohercegovačkom primjeru (uz vrlo mali utjecaj, skoro nestanak posljednje, židovske zajednice), umjesto pokušaja ostvarivanja dodirnih točaka, zaoštrava, pri čemu poistovjećivanje procesa dvaju tipova identiteta, nacionalnog i konfesionalnog, igra važnu ulogu.