Prilozi zagrebačke slovenistike u proučavanju slovenske proze - Latković, Ivana (Array, 2009)
Slovenistika na Zagrebačkom sveučilištu u novije doba dala je vrsna imena s područja znanosti o književnosti u različitim književnopovijesnim pregledima slovenske književnosti, njenim kritičkim tumačenjima i analitičkim ostvarenjima. U tom smislu neizbježno je spomenuti autore poput A. Slodnjaka, F. Petrèa, A. Šljivarića, J. Pogačnika, I. Cesara, K. Nemeca, autora koji su doprinjeli sustavnom proučavanju slovenske književnosti u Hrvatskoj. Tijekom povijesno-kritičkog praćenja razvoja slovenske književnosti zauzimala su se različita početna stajališta, ideje i nastojanja, a koja se mogu razdijeliti u tri interesne zone: književnopovijesna proučavanja južnoslavenskih književnosti unutar kojih su se nastojali odrediti autohtoni elementi nacionalne paradigme slovenske književnosti, zatim poredbene analize slovensko-hrvatskih kulturnih i književnih veza te promatranje pojedinih slovenskih autora i njihovih djela u kontekstu vlastitih, nacionalnih sociološko-historijskih i kulturno-književnih vrijednosti. Među navedenim autorima posebnu pažnju zaslužuju Aleksandar Šljivarić, Ivan Cesar i Krešimir Nemec, povjesničari slovenske književnosti koji su uglavnom djelovali u tradiciji književne historiografije Antuna Barca, o čemu su se i sami očitovali. U njihovom odabiru autora i tema uočljiva je prevlast analiza proznog dijela slovenske književne produkcije, kao i njenih autora koji su stvarali tijekom dvadesetoga stoljeća, čime se nastojao stvoriti kontinuitet u recepciji novije slovenske književnosti u Hrvatskoj. U svom radu pobliže ću se, ovom prilikom, baviti analizom važnijih priloga proučavanju slovenske proze Aleksandra Šljivarića i Ivana Cesara (višegodišnjih nastavnika slovenske književnosti na Filozofskom fakultetu u Zagrebu) te njihovim temeljnim metodološkim modelima u proučavanju slovenske književnosti.