Držićev antipetrarkizam - Bogdan, Tomislav (2009)
Marin Držić se u pastoralama i komedijama često poigravao ljubavnom lirikom visokoga stila ironizirajući je i prefunkcionirajući u humorističke svrhe. Takav Držićev odnos prema ljubavnoj lirici nerijetko se naziva antipetrarkizmom, što iz više razloga nije uvijek opravdano. U ovome radu polazi se od selektivnog određenja antipetrarkizma i petrarkizma koje je zastupljeno u radovima njemačkih romanista. Kao što se petrarkizam prema takvu preciznijemu shvaćanju čvrsto povezuje s poetikom Petrarkina Kanconijera, a ne proširuje na pojave koje prema njoj ne stoje ni u kakvu afirmativnom odnosu, tako se antipetrarkizmom ne smatra neselektivno sve ono što je drugačije od petrarkizma, dakle nepetrarkističko, već samo ono što ga ismijava ili osporava, najčešće putem burleske, odnosno parodije, ili pomoću otvorenoga opovrgavajućeg tematiziranja. U Držića se u pravilu ne radi o ozbiljnom, otvorenom antipetrarkizmu u kojem bi se petrarkizam izrijekom tematizirao i kritizirao. Analiza primjera iz nekoliko Držićevih drama (Skup, Grižula, Tirena, Arkulin) pokazuje da su u dubrovačkoga autora parodija ili ironiziranje petrarkističke manire u velikoj mjeri povezani s komikom lika ili komikom situacije. Likovi se humoriziraju pomoću nesklada između njihova socijalnoga ili dobnoga statusa i ljubavnoga diskurza koji primjenjuju. Isti se učinak postiže i primjenom toga diskurza na neprimjeren ili ekscesivan način, odnosno u neprimjerenu kontekstu. U Držića su u svim primjerima ironizacije petrarkizma u igri istodobno dva mehanizma, parodijska metatekstualnost i komika lika ili situacije, ali zbog prirode žanra u kojem se ti primjeri pojavljuju češće prevladava drugi. Držićev je antipetrarkizam zbog toga ograničen i žanrovski uvjetovan. Antipetrarkizam, parodija, instrumentalizacija ljubavne lirike nisu u Držića nikakvo sudbinsko poetičko opredjeljenje, nego jedno od brojnih i svrsishodnih komediografskih i dramaturških sredstava.
Projekt MZOS
HRV