Ekolingvistika i norma - granice preskripcije - Kryzan-Stanojević, Barbara (Array, 2008)
Prihvaćajući ekolingvistiku kao jednu od disciplina široko shvaćene sociolingvistike i kao metaforu u odnosu na ekologiju moramo postaviti niz pitanja o granicama te relativno nove discipline lingvistike. Jedno od najvažnijih pitanja koja zahtijevaju odgovor jest koje mjesto u ekolingvistici pripada preskripciji. Priznavanje statusa jezika raznim jezičnim entitetima te uvođenje pojma regionalnih jezika povlači problem kodifikacije i normiranja tih jezičnih entiteta te promjenu dosadašnjih odnosa. U tom novom kontekstu, u skladu s pravom na vlastiti jezik i s Europskom poveljom o regionalnim i manjinskim jezicima, svaki jezični entitet ulazi u nove odnose i može postati predmet, ali i podmet ugroženosti. Jedan od načina obrane jest propis bilo u obliku zakona o jeziku bilo u obliku strogo propisane norme. Cilj je ovoga članka osvijestiti preskriptivnu narav ekolingvistike, pokazati putem analize spomenutih odnosa složenost procesa određivanja granica preskripcije u novim okolnostima te pokušati odrediti udio jezičnog autostereotipa i stereotipa na kreiranje jezične politike.