Tri pjesnička oca : Tresić-Pavičić, Šimić i Ujević u Kiklopu - Čale, Morana (Array, 2004)
Slijedeći temeljnu fabularnu nit okupljanja, očuvanja odnosno uništenja cjeline ljudskog tijela, diskurzivno tijelo Marinkovićeva romana Kiklop obiluje metaforama i metonimijama dezintegracije tjelesnosti, kanibalizma i autofagije. Budući da je "tekst anagram tijela" (Barthes), nekrosomatske slike ujedno su i samoopis sudbine romanesknog teksta, kako na razini recepcije, tako i na razini geneze: u tkivo romana, naime, i same su nekrosomatske slike presađene iz pjesničkih korpusa Ante Tresića-Pavičića, Antuna Branka Šimića i Tina Ujevića. Članak istražuje spomenutu citatnu igru i njezine poetičke i metatekstualne implikacije.