Tematiziranje odnosa teorija - praksa u pedagogiji - Palekčić, Marko (Array, 2002)
U radu su ukratko predstavljeni načini tematiziranja odnosa teorija-praksa u pedagogiji (primjerice: Herbartov pojam "pedagoškog takta", Schleiermacherovo shvaćanje o primatu prakse, Weingerovo trostupanjsko određenje pedagoške teorije, Schonovo shvaćanje "refleksivnog praktičara", Petzelov odnos znanja i držanja, različiti pokušaji profesionalizacije pedagoške djelatnosti i tematiziranje pojma implicitnog znanja) i kritički propitani - ponajprije glede doprinosa ovih modela spoznaji "pedagogškog". Autor ukazuje na pretpostavke za novo shvaćanje odnosa teorija i praksa u pedagogiji i pledira za dignitet i dalju izgradnju pedagogijske teorije (na primjeru odnosa poučavanja i učenja). U radu je ukazano i na neke posljedice različitog načina tematiziranja odnosa teorija-praksa u pedagogiji na poimanje pedagogije same, to jest na njezin znanstveni status i manjkavu morfologiju pedagogijskih pojmova te na posljedice koje se odnose na koncept i organizaciju studija pedagogije, posebice na ulogu pedagogijskih teorijskih znanja i izgradnju pedagogijskih kompetencija u obrazovanju nastavnika.