Kako govoriti (o) pticama i gušterima - Priroda i kultura u poeziji i esejistici Danijela Dragojevića - Oblučar, Branislav (Array, 2012)
U eseju Kako govoriti (o) pticama i gušterima tematiziraju se životinjski motivi u Dragojevićevoj poeziji i esejistici. Analiza animalističke teme izvedena je iz teze o „dvjema prirodama“: humaniziranoj prirodi-kulturi i izmičućoj, kaotičnoj prirodi (prema tekstovima Yannisa Stavrakakisa, Terryja Eagletona te Jorgena Dinesa Johansena i Svenda Erika Larsena). Dvostruko tumačenje prirode korespondira s dvostrukostima u Dragojevićevoj „obradi“ motiva ptica i guštera. Odnos između čovjeka i ptica najprije je sagledan kao harmoničan, jer ptice su simbol jezika i predmet poželjne identifikacije, da bi se zatim pokazalo da su ptice i ono što izmiče misli subjekta ili bilo kakvoj označavajućoj namjeri. Za razliku od ptica koje nastanjuju poželjnu nebesku sferu, vezanost guštera za zemlju označava i pripadnost drugačijem, čovjeku stranom Umweltu. Gmaz je predmet prijeteće imaginarne identifikacije (u eseju Gušter Lucumone), koja subjekt svodi na puku tjelesnost i nijemost, te ostaje na koncu izvan bilo kakvog odnosa (pjesma u prozi Iguan), pa kazivač nastoji sačuvati distancu i odustati od nasilnog približavanja i sporazumijevanja. Tematiziranjem motiva ptica i guštera željelo se ukazati na stanovitu dijalektičnost Dragojevićeve poetike – u kojoj suprotni elementi (zraka/neba i zemlje, lakoće i težine, vertikale i horizontale, pjeva/govora i šutnje itd.) koegzistiraju u napetosti, a subjekt ih nastoji održati u ravnoteži, iskušavajući istodobno obje krajnosti.