Jednojezičnost ili višejezičnost - slučaj bačkih Bunjevaca - Vuković, Petar, lingvist (2011)
Nakon raspada Jugoslavije raspao se i jezik koji je dotle nazivan srpsko-hrvatskim. Na temelju varijeteta koji su se prije smatrali njegovom istočnom i zapadnom varijantom nastala su dva samostalna standardna jezika – srpski i hrvatski, a u međuprostoru između njih pojavila su se još dva – bosanski i crnogorski. Od 2004. slijedi ih i bunjevački, najmanji i najprjeporniji među jezicima koji su niknuli na ruševinama srpsko-hrvatskoga. U članku se iz šire perspektive analiziraju sociolingvistička situacija među bačkim Bunjevcima i aktualna nastojanja da se standardizira bunjevački jezik. Najprije je skicirana dijalektalna mapa središnjega južnoslavenskoga područja, a zatim predstavljena povijest pismenosti i širenja modernih nacionalnih ideologija na tom teritoriju. To bi trebalo pomoći čitatelju da bolje razumije specifični razvitak etničke svijesti u bačkih Bunjevaca i njihovu jedinstvenu sociolingvističku situaciju, koji se obrađuju nakon toga. Analiza je zaključena usporedbom suvremenoga jezičnoga aktivizma u bačkih Bunjevaca s nastojanjima nekih drugih manjinskih skupina u Europi usmjerenima na očuvanje njihovih jezičnih varijeteta u doba globalizacije.
HRV