U rukama od tinte - Čale, Morana (Array, 2009)
Ljudski likovi u svojim pripovjednim zgodama proizvodi su pogleda i pisma utoliko što ih je proizveo Pripovjedač ; no oni se sami ne smatraju gledanima i napisanima, nego gospodarima pogleda i pisma: pogleda svoje zaštićene nadmoći prosuditelja drugih, pisma kojim druge po svojemu nahođenju oblikuju, izobličuju, podsmješljivo motre kao mrave i zarobljuju u rečenice. U prvoj i u posljednjoj noveli, koje zbirku strukturiraju kao sučeljena zrcala, pismom raspolovljeni pisac i motritelj od pisma ima nešto zajedničko sa svim likovima i zgodama na koje 'viri' u cijeloj zbirci: svoj pogled smatra povlasticom navodne kritičke distancije i pretvorbene moći pisma, što upravo dokida svaku povlasticu ozbiljnosti, veće vjerodostojnisti, više vrijednosti i jedinstvene samobitnosti pripovjedača-motritelja, a time i pisca i čitatelja.