Postoji li zabavna književnost u ranonovovjekovnoj hrvatskoj književnosti? (Raslojavanje književne kulture u Dubrovniku 18. stoljeća) - Fališevac, Dunja (Array, 2007)
Potaknuta nekolikim radovima Milivoja Solara (ponajprije knjigom Laka i teška književnost) koji se bave problemom definiranja i određivanja korpusa trivijalne, lake, zabavne, popularne književnosti, u radu se analizira korpus narativnih pjesama koje nastaju u Dubrovniku u 18. stoljeću, a za koje se smatra da pripadaju lakoj i zabavnoj književnosti. U slijedu Solarove skepse prema uporabi termina laka, zabavna i trivijalna književnost kao sinonima, i u ovom se članku navedeni korpus lakih, zabavnih, duhovitih pjesama sagledavala s aspekta njihove zabavnosti ujedno pokazujući da se za taj korpus ne može rabiti označnica trivijalne književnosti: usađena predmetnotematskim svijetom u svakodnevicu, opisujući veselu i nefrustrirajuću stranu života, pridavajući važnost epirijskom i osjetilnom životu običnog pojedinca, ponekad satirička ili s pamfletističkim nabojem, a kadikad lascivna i seksualno aluzivna, djela tog korpusa ne posjeduju dominanto obilježje trivijalne književnosti: njezin eskapizam. U tom smislu Solarova skepsa oko uporabe termina zabavno i trivijalno kao istoznačnica posve je opravdana.