Zaštita okoliša u novom društvenom kontekstu: akteri i koncepcije ekološke modeernizacije Hrvatske - Kufrin, Krešimir (Array, 1998)
U radu se iznosi dio rezultata sociologijskoga istraživanja provedenoga 1994. na uzorku (N=682) koji je uključivao sedam skupina ispitanika: članove environmentalističkih udruga, zaposlenike u državnim ustanovama u području zaštite okoliša, znanstvenike, profesore, umjetnike, novinare te gospodarstvenike. Analizira se stav pojedinih skupina ispitanike prema doprinosu najrelevantnijih socijalnoekoloških aktera u zaštiti okoliša u Hrvatskoj te procjena efikasnosti pojedinih sredstava zaštite okoliša. Iako djelovanje nijednoga aktera nije osobito visoko ocijenjeno, najveće zasluge za zaštitu okoliša u Hrvatskoj pridaju se znanstvenicima i environmentalističkim udrugama, dok se najmanjim procjenjuje doprinos političkih stranaka i gospodarstva. Analizom procjene efikasnosti pojedinih sredstava zaštite okoliša utvrđeno je sedam latentnih dimenzija - koncepata zaštite okoliša: 1. civilnodruštveni; 2. ekonomsko-nadzorni; 3. Obrazovno-znanstveni; 4. međunarodna pomoć i prihvaćanje međunarodnih standarda, 5. izravna politička regulacija; 6. pravno-penalistički; 7. restrikcija vs moralna osuda. Analizira se odnos pojedinih skupina ispitanika prema navedenim konceptima kako bi se utvrdilo koje od njih pojedini socijalnoekološki akteri više ili manje prihvaćaju. Iako postoje neke razmjerne razlike među akterima s obzirom na njihove preferencije pojedinih koncepata, one ne ukazuju na jasno oblikovane strategije zaštite okoliša. Zaključuje se da su glavni socijalnoekološki akteri još uvijek u procesu osvještavanja vlastite uloge te definiranju vlastitih interesa i strategije te da će stvarna i efikasna ekološka modernizacija Hrvatske moći započeti tek po okončanju toga procesa.