The Politics of Gender in Virginia Woolf's To the Lighthouse and James Joyce's A Portrait of the Artist as a Young Man - Gjurgjan, Ljiljana Ina (Array, 2010)
U članku se raspravlja o načinu na koji se ideologematika formulirana u tradicionalnome i umjetničkome Bildungsromanu ogleda u romanima Portret umjetnika u mladosti Jamesa Joycea i Ka svjetioniku Virginije Woolf, prvenstveno u svjetlu odnosa između odrastanja (spoznaje vlastitog mjesta u svijetu) i roda. Polazišna teza rada je da je Bildungsroman po samoj svojoj definiciji žanr koji se bavi postajanjem muškarcem u svijetu. Stoga žena iz njega biva automatski isključena, pa bila ona i kreativni umjetnik poput Lily Briscoe. Stoga Put ka svjetioniku, iako predominantno ženski roman, proces odrastanja može prikazati samo kroz odnos oca i sina. Jamesova inicijacija u svijet muškosti simbolički je prikazana kao plovidba k svjetioniku. I Stephen, junak Portreta, ostvaruje samospoznaju na kraju romana, također simboliziranu metaforom putovanja. Ali za razliku od Jamesa, Stephen ne teži afirmaciji unutar kodificiranoga sustava rodnih uloga ; on teži izvornoj definiciji sebstva, onoj umjetničke provenijencije. Njegova spoznaja umjetničke vokacije u skladu je s kultom umjetnosti na «prijelazu stoljeća». Oba ova romana završavaju trenutkom umjetničke samospoznaje i po tome su slični. No umjetničku vokaciju Lily Briscoe podriva činjenica da ona ne redefinira dinamiku njezinoga odnosa sa svijetom. Njezina kreativnost je osobna, solipsistička i ona može svoje slike zamisliti jedino na tavanu, odbačene ili uništene. Lily zato nije stigla do simboličkoga svjetionika ; ona je ostala na obali, njezin talent zatomljen značenjskim praksama viktorijanskog sustava vrijednosti («Žene ne znaju pisati, žene ne znaju slikati») koji metafizički prostor umjetničke kreacije vidi isključivo kao muški.