Izložba Deutscher Werkbunda "Film und Foto" na zagrebačkoj "Međunarodnoj fotografskoj izložbi" i hrvatska fotografija početkom 1930-ih - Magaš Bilandžić, Lovorka (2010)
Glasovita međunarodna putujuća izložba Deutscher Wekbunda "Film und Foto" (Fifo) zauzima važno mjesto u povijesti fotografije i predstavlja prekretnicu u poimanju i recepciji medija. Nakon premijere u Stuttgartu 1929., diljem je Europe promovirala novi smjer u fotografiji, te naznačila odmak od piktorijalizma prema novoj viziji i novoj objektivnosti. Koncepcija izložbe bila je otvorena i pluralistička, prikazala je široko djelatno polje suvremene fotografije – od umjetničke fotografije, znanstvenih i zračnih snimaka, reportaže do eksperimenata (fotograma) i primijenjene fotografije (plakata, fototipografije), te predstavila radove važnih osobnosti poput Moholy Nagyja, El Lissitzkog, Westona, Renger-Patscha, Man Raya, Atgeta, predstavnika sovjetske škole montaže i mnogih drugih. FiFo je u travnju 1930. održana na gospodarskom sajmu "Proljetni Zagrebački zbor" kao dio "Međunarodne fotografske izložbe" na kojoj su u zasebnim sekcijama prikazani i radovi jugoslavenskih amaterskih i profesionalnih fotografa. "Međunarodna fotografska izložba" je trebala popularizirati fotografiju među širokim slojevima, te biti ključna u jačanju te gospodarske grane u Kraljevini Jugoslaviji. Poticaj za gostovanje izložbe njemačkog Werkbunda dalo je novoosnovano zagrebačko društvo "Forma" koje je uz Zagrebački zbor i Udruženje fotografa bilo jedan od organizatora. FiFo je u Zagreb došla iz Beča, a na njoj su bili izloženi radovi brojnih avangardnih fotografa koji su istraživali pojam gledanja, ispitivali tehničke i optičke mogućnosti medija i pomoću neobičnih rakursa i kompozicija, krupnih planova i fotomontaža proizvodili "očuđenje" u prikazu zbilje, odnosno objektivno i trezveno prikazivali motive svakidašnjice. Izložba je bila manifestacija borbe za status fotografije koja se percipirala kao novi vizualni jezik, a na sižejnom, formalnom, stilskom i estetskom planu značajno je utjecala na hrvatsku fotografiju 1930-ih godina. Hrvatski su fotografi u vrijeme održavanja FiFo uglavnom bili pristaše reprezentativne, umjetničke fotografije i tehnički savršenih i dorađenih snimaka. Amaterska fotografija se, nakon perioda stagnacije prouzrokovanog Prvim svjetskim ratom, tijekom 1920-ih razvijala u okviru foto-sekcija brojnih planinarskih društava i unutar uskog tematskog okvira planinarske fotografije. Profesionalni fotografi su bili članovi Udruženja fotografa koje je u vrijeme izložbe aktivno radilo na poboljšanju svoga staleškog pitanja. Iako je stručna fotografija u velikoj mjeri bila vezana uz formu portreta i pod utjecajem želja publike (naručitelja), tih se godina u redovima profesionalaca javljaju i zanimljive autorske osobnosti poput Antonije Kulčar, Franje Mosingera i Rudolfa Firšta. Atelier Tonka je u međuratnom periodu ostvario brojne portrete u kojima je s dozom hollywoodskog glamura dokumentirao vrijeme "ludih dvadesetih", dok je Franjo Mosinger stvarao realistične portrete, ali i kompozicije simboličkog sadržaja. Osim njih, među fotografima koji su nagrađeni na "Međunarodnoj fotografskoj izložbi" se istaknuo i Rudolf Firšt s kompozicijama koje su tematski, tehnički (bez veće intervencije autora) i stilski (netipičan rakurs u snimanju svakodnevnog motiva) najbliže suvremenim europskim tendencijama predstavljenima u odjeljenju njemačkog Werkbunda. "Međunarodna fotografska izložba" je postigla zavidan uspjeh i uspjela u popularizaciji fotografije među najširim slojevima, te ključno utjecala na njezin razvoj u idućem desetljeću. Naime, 1930-ih dolazi do intenzivne međunarodne suradnje na polju fotografije, značajnih promjena (od izbora tema do načina prikazivanja i tehničkih inovacija) te uklapanja hrvatske fotografije u širi srednjeeuropski kontekst s radovima fotografa poput Mosingera, Toše Dabca ili Đure Janekovića.
Projekt MZOS
HRV