Naručiteljska djelatnost Jurja Branjuga, „ biskupa graditelja“ . Gradnja i opremanje župne crkve Sv. Ladislava u Pokupskom kao odraz kulturnih i političkih ideja kraja 17. i prve polovice 18. stoljeća u Zagrebu potaknutih Vitezovićem - Botica, Dubravka (Array, 2009)
U razdoblju prve polovice 18. stoljeća na području Zagrebačke biskupije dolazi do snažnog zamaha u izgradnji, osobito u područjima koja su oslobođena u ratovima s kraja 17. stoljeća. U obnovi i revitalizaciji opustošenih područja biskupije veliku ulogu su imali zagrebački biskupi, koji na svojim posjedima jugoistočno od Zagreba daju podići značajne građevine. Osobito se ističe zagrebački biskup Juraj Branjug (biskup od 1723. do 1748.). Među njegovim arhitektonskim narudžbama važno mjesto ima gradnja nove župne crkve u Pokupskom. Umjesto preuzimanja ranijeg titulara sv. Marte, novopodignuta crkva, građena od 1736., potpuno dovršena i opremljena 1739. nosi titular sv. Ladislava. O gradnji i opremi crkve saznajemo iz opširne vizitacije kanonika Stanislava Pepelka iz 1740. U toj crkvi je prvi put oblikovan novi, četverolisni tip crkve, a koristi se i novi način svođenja češkim kapama, što će imati velikog utjecaja na kasnobaroknu arhitekturu regije. Kvaliteta izvedenog prostora ukazuje na vjerojatno angažiranje strane radionice, kao i motivika štuko-dekoracije. Umjetničko značenje ove narudžbe temelji se i na simbolici koju je imala, crkva je posvećena osnivaču biskupije, svetom kralju Ladislavu. Vrijeme gradnje pada u razdoblje širenja i ponovne revitalizacije oslobođenog teritorija biskupije, vrijeme „ novog početka“ . Ova narudžba posvećena Sv. Ladislavu nastavak je velikih narudžbi s kraja 17. stoljeća u zagrebačkoj biskupiji, kojima se iznova aktualizira povijest i osnutak biskupije. Vjerojatno je potaknuta idejama i pisanjem Pavla Rittera Vitezovića, koji pišući o hrvatskom porijeklu sv. Ladislava u djelu iz 1703., ističe upravo Pokuplje kao mjesto njegova rođenja. Kao i brojni polihistori svog vremena, Vitezović u tumačenju povijesti nastoji naglasiti važnosti i samostalnost biskupije, kao nastavak političke ideje Croatia rediviva. Koliko su ta razmišljanja ostavila traga u intelektualnim krugovima u Zagrebačkoj biskupiji, pokazuje i Branjugova narudžba tri desetljeća kasnije, u kojoj biskup Branjug posvećuje svom prethodniku raskošno opremljenu crkvu, podignutu u novom arhitektonskom tipu, koja će izvršiti veliki utjecaj na sakralnu arhitekture čitave regije jugoistoka srednje Europe.