Počeci hrvatskog petrarkizma - Bogdan, Tomislav (Array, 2005)
Utjecaj ljubavne lirike Petrarkina Kanconijera očit je već na samim počecima hrvatske autorske književnosti, odnosno u posljednjim desetljećima 15. stoljeća. Riječ je prije svega o opusima dvojice dubrovačkih pjesnika, najstarijih svjetovnih lirika na hrvatskom jeziku Šišmunda (Šiška) Menčetića (1457-1527) i Džore Držića (1461-1501). Njihovi kanconijeri označavaju početak nove književne mode, a u njihovim pjesmama uspostavljeni su osnovni elementi ljubavnoga pjesništva – od metra do topike – kojima će se dugo služiti cjelokupna kasnija dubrovačka književnost. Iako vrlo važna za Menčetićevo i Držićevo pjesništvo, poetika Petrarkina Kanconijera ne predstavlja u njemu jedini izvor utjecaja, ona se susreće s drugim tipovima erotskoga diskurza od kojih se najvažniji obično dovode u vezu s kasnosrednjovjekovnom ljubavnom poezijom i domaćom popularnom kulturom. Isto tako, već na samim počecima hrvatskoga ljubavnog pjesništva, na primjeru dvojice dubrovačkih autora, jasno se razlikuju dvije osnovne tendencije: s jedne strane ona koja je u osnovi vjerna Petrarkinoj semantici ljubavne priče, ili barem s njom kompatibilna, a s druge strane takva koja joj puno slobodnije pristupa, izmjenjujući je s alternativnim modelima različita porijekla. Takva će podjela obilježavati hrvatsku ljubavnu liriku sve do kraja 16. stoljeća.