Hrvatsko-talijanski lažni parovi: standardni jezik i dijalekt - Ljubičić, Maslina (Array, 2002)
U različitim jezičnim varijetetima etimološki iste riječi međusobno se formalno i/ili semantički manje ili više razlikuju, te predstavljaju specifičan slučaj lažnih parova ž unutar istoga jezika. U hrvatskim dijatopijskim varijetetima tomu su čest uzrok različiti jezici iz kojih su riječi preuzete. U sjevernim, kontinentalnim regionalnim dijalektima u pravilu nalazimo talijanske odnosno romanske riječi koje su prodrle posredstvom njemačkoga jezika, dok su u juznim, primorskim regionalnim dijalektima najčepće posuđenice iz talijanskoga odnosno mletačkoga. Budući da govornici standardnog hrvatskog jezika nerijetko poznaju i neki dijalekt kad govore talijanski, nastaju pozitivne ili negativne interferencije. Ovim posljednjima posebno pogoduju lažni parovi. U članku se obrađuju primjeri hrvatskih regionalizama koji su lažni parovi riječi standardnoga talijanskog jezika.