Teorija mišljenja (Theory of mind) : objašnjenje nekih simptoma autističnog poremećaja - Frey Škrinjar, Jasmina (Array, 2009)
Istraživanja iz područja psihologije autizma zadnjih su dekada usmjerena na objašnjavanje teorije uma u djece s autizmom. Teorija uma, pojam koji uvode Permack i Woodruff (1978.), označava sposobnosti razumijevanja svog mentalnog stanja i mentalnog stanja drugih ljudi. Pri tome se misli na vjerovanja, želje, namjere, znanja, pretvaranja i percepciju a sve u funkciji predviđanja, anticipiranja ponašanja drugih ljudi. Teorija uma je također sposobnost razumijevanja povezanosti mentalnih stanja i akcija (djelovanja). Teza da djeca i osobe s autizmom imaju velikih teškoća u području teorije uma dokazana je u brojnim pokusima od kojih je prvi bio pokus sa Sally i Ann opisan 1985. (Simon Baron-Cohen, Alain Leslie Uta Frith) nakon čega su napravljeni brojni drugi slični pokusi koji su potvrdili isto. Djeca s autizmom rješavala su test znatno slabije nego zdrava djeca iste mentalne dobi kao i ona s Downovim sindromom. Iako teorija uma objašnjava veliki dio simptoma u autizmu (socijalne interakcije, komunikaciju i imaginativnu igru), ona nije njegov jedini kognitivni deficit. Druga dva deficita su «izvršna funkcija» i «centralna povezanost» koji pokušavaju objasniti druge simptome u prvom redu repetitivno ponašanje i neobičnu percepciju. Podizanje razine sposobnosti u području teorije uma djece s autizmom utječe upravo na ono područje njihova funkcioniranja na kojem su naviše pogođeni - na socijalnu kogniciju