Hobbesova teorija autorizacije I. - Ribarević, Luka (Array, 2009)
Za razliku od ranijih formulacija Hobbesove znanosti o politici teorija suverenosti u Levijatanu izvedena je na potpuno novoj pravnoj osnovi.** Riječ je o teoriji autorizacije kojom je temeljni politički odnos suverena i podanika pojmljen kao predstavnički odnos. U radu se pokazuje da je suverenost prije Levijatana bila određena, u pojmovnom okviru teorije države, kao moć i autoritet, ali ne i kao vlast. Ono što je nedostajalo bila je pravna supstanca bez koje su i moć i autoritet nedovoljni za trajno napuštanje prirodnog stanja. Teorija autorizacije rješava upravo taj problem konstitucije države kao jedinstvene pravne osobe koja povezuje suverena i podanike. U njezinu središtu nalazi se pojam osobe kojim se označavaju različiti modaliteti odnosa predstavnika i predstavljenoga. Upravo preko pojma umjetne osobe Hobbes pokazuje na koji se način nepovezano mnoštvo individua može preobraziti u djelatno političko jedinstvo. Prihvaćajući volju suverena, umjetne osobe njihova zastupnika, kao svoju, podanici i sami postaju umjetna osoba – država